שלום רב –
אני שואל את השאלה הזאת בתור רופא משפחה, שלא מעט מטפל בחברים/שכנים/חולים בשכונה שלי בשבת.
בקיצור, בא אליי חבר שלי שאובחן בערב שבת עם אבנים בכליות (NEPHROLITHIASIS) – נגיד שהאבחנה נכונה לצורך דיון. לא נתנו לו, לדעתי, טיפול מתאים (נגד כאבים) למצב שלו. למרות שהוא לא היה באמצע התקף כרגע יצאנו מבית הכנסת בליל שבת, הוא שאל אותי מה עליו לעשות אם הוא לא יכול "להתאפק" ושיצטרך פינוי לחדש מיון לקבל טיפול לכאב בשבת.
הייתי פשוט מוסיף כמה הערות. הניסיון שלי, ובטוח של אחרים, מעיד על רמת הכאב המטורף שכלול בהתקף אבנים. אומרות נשים שזה יותר כאב מאשר בלידה. סיבוך אחד במקרה הזה הוא שנראה שאין ספק באבחנה – אבנים לא הורגים, למרות כל הכאב.
אם אנחנו מניחים שהאבחנה נכונה, ושאין במרחק הליכה טיפול מתאים לכאב שלו, האם מותר לפנות בשבת חולה כזה (גם נניח שאין גוי להקל על חומרת העברת על ריבוי המצוות שפינוי למיון בשבת יעבור עליהם).
חילול שבת – באיסורי תורה, עבור כאבים כשלדעת הרופאים [כפי שאתה מציין בשאלה] אין כאן ספק פיקו"נ – והכאבים לא יחישו את קיצו – והוא חולה שאין בו סכנה – אם אפשר לעשות ע"י שינוי [כשאין גוי] מותר. שו"ע סי' שכח סעיף יט וראה נשמת אברהם סי' שכ"ח ס"ק מ"ח.
ובפרט שבפוסקים מוזכרת סברא שלפעמים כאבים יכולים להכניס את האדם למצב של פיקו"נ – כדי שלא תיטרף דעתו עליו, ומשום יתובי דעתיה מותר אפילו לחלל שבת באיסור דרבנן כמבואר בשו"ע סי' שכ"ח סעיף ט' – וכל שינוי ממה שנהוג ביום חול הוי איסור דרבנן. ולכן נראה להקל בזה על ידי גוי, וכשאין גוי ניתן להקל במקום הצורך על ידי שינוי.
שלום, אני חודשיים לאחר לידה ולאחר שהלכתי לרופא כירורוג הסתבר לי כי עליי לעבור ניתוח ל",בקע בטבור" הרופא אמר שעד שלא אעשה את הניתוח יהיה
שלום, אני בהריון בשבוע 23. 2 ההריונות הקודמים שלי היו מוגדרים כהריונות בסיכון גבוה, בסופם נולדו תינוקות בריאים. בהריון הראשון סבלתי מצירים מוקדמים ואושפזתי בשבוע
שלום רב, אישתי בשבוע 29 להיריון. לפני שבוע החל אצלה דימום (כשעתיים לאחר שהיינו ביחד). בבדיקה התגלה שהשליה נמצאת למטה בשולי הפתח. כרגע אישתי מאושפזת
לורם איפסום דולור סיט אמט, קונסקטורר אדיפיסינג אלית לפרומי בלוף קינץ תתיח לרעח. לת צשחמי צש בליא, מנסוטו צמלח לביקו ננבי, צמוקו בלוקריה.